1Allitterasjon

Bokstavrim er som regel oppbygd rundt at trykksterke ord begynner med //samme konsonant//, eller med //forskjellig vokal//. Eventuelt kan også samme konsonantkombinasjon gjentas. Konsonantlyder som ligner hverandre kan også brukes. Noen forfattere har også brukt bokstavrim med samme vokal. Allitterasjon brukes også i et utall dagligdagse vendinger, for eksempel «fri og frank», «folk og fe», «fjell og fjord», «over stokk og stein», «tull og tøys», «hull i hodet», «ve og vel», «takt og tone», «fra sans og samling», «på den grønne gren», «rubb og rake», «i nattens mulm og mørke», «spinke og spare», «styre og stell», «til spott og spe», «med brask og bram», «lett og ledig», «bastet og bundet», «synd og skam», «i storm og stille», «bulder og brak», «i stumper og stykker», «himmel og hav», «vær og vind», «pomp og prakt», «mellom bakker og berg», «en sjel og en skjorte». Virkemidlet er mye brukt i norrøn litteratur, og kalles da stavrim.
 * Allitterasjon** betegner i [|metrikken] lydlikhet mellom konsonanter i trykksterke stavelser eller i begynnelsen av ord. Allitterasjon er en form for rim og kan danne grunnlaget for en poetisk tekst. **Bokstavrim** brukes ofte synonymt med allitterasjon.

Hentet (09.02.11) fra: http://no.wikipedia.org